Cred că glumești!
Alo!
Ești mort, puștiule! Ai auzit?
Te omor!
Știam eu că nu trebuia să cobor pe scări în dimineața asta.
- Ai mult de coborât. - Crede-mă, ai și mai mult de urcat.
130 de trepte. A treia oară, le-am numărat.
Ăsta suferă mai mult decât mine.
Rucsacul e al victimei. I-am găsit actele în el.
Se numește Greg Barbera, 26 de ani.
- A fost un jaf? - Încă are bani în portofel.
Ziceai că au fost martori? - Pe scări, nu. L-au văzut niște trecători
fugind de cineva pe strada Fort Washington,
înainte să ajungă aici.
Spuneau că cel care-l urmărea avea vreo 30 de ani, 1.77 m.
- Purta o jachetă roșie. - Puștiul a căzut rău.
A fost cumva împins?
Se pare că va trebui să dăm înapoi câțiva pași ca să aflăm.
CSI: NY Sezonul 8 Episodul 13
Traducerea & adaptarea: Andrada2003/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to www.addic7ed.com
Bună dimineața, Mac. Victima a suferit multiple răni:
fractură deschisă de craniu, compresie vertebrală, alte fracturi
la clavicula și femur, luxație de gleznă și de încheieturi.
Am dosarul aici.
Hawkes, îi ții locul. - Îi țin locul?
- Unde-i Sid? - Păi...
Cred că ajunge mai târziu.
E a treia oară într-o săptămână. Ce se întâmplă?
Nu știu.
Colegii lui mi-au spus doar că va ajunge mai târziu.
Deci, n-avem încă raportul preliminar al morții lui Greg Barbera?
- Încă nu. - Nu știm dacă a fost accident sau crimă.
După halul în care arată, în locul lui Sid, și eu mi-aș lua o zi liberă.
- Văd că te-ai ales cu geanta. - N-ar fi prima oară.
Știi urma aia mov pe care ai găsit-o?
- E gumă cu aromă de violete. - Aromă de violete? De flori?
La o baie, ar merge, dar n-aș fi curioasă să mestec așa ceva.
Nu cred să fi văzut așa ceva. Mă întreb de unde-o fi.
Nu știu, dar pot să-ți spun că nu-i a lui Greg Barbera.
Am găsit ADN străin în salivă.
- Nu există în CODIS. - Bine.
- Ce-i cu pachetele astea? - Livrări făcute de Boroughstar Courier.
Cei de la firmă spun că Barbera era curier pe bicicletă la ei de doi ani.
Ciudat. Dacă era curier pe bicicletă, unde-i bicicleta?
Toți martorii l-au văzut alergând pe jos. Ți-au dat orarul curselor sale de azi?
Da.
Dacă am înțeles bine, la 9 a preluat un colet din Midtown.
La ora 10 trebuia să fie în centru.
Ce căuta în Washington Heights la ora 9,30?
Ceva ce nu era trecut în program.
- Serios? 3.99 $? - Ce vrei?
- Bună, Mac Taylor. - E un moment nepotrivit?
Ba e chiar perfect. Cum pot să omor un zarzavagiu și să scap?
Îl poți lovi în cap cu o nucă de cocos, dar mai bine o ții pentru pina colada.
Da, ai dreptate.
Nucile de cocos ar fi mai degrabă un delict,
decât o infracțiune gravă, nu?
- Da. Știi, am ceva să-ți dau. - Ce anume?
E o poveste mai lungă. Ne putem întâlni undeva?
Sigur, mă duc la serviciu.
Îți trimit adresa și poți trece pe la 19, să zicem.
Perfect, ne vedem atunci.
Suntem băgați cu totul în sistemul de supraveghere antitero.
Să vedem materialele din zona în care a fost urmărit Barbera.
Nu vedem scările unde-a fost găsit cadavrul,
dar putem începe de acolo și urmărim străzile adiacente.
Agresorul avea vreo 30 de ani, constituție medie, 1.77 m, purta ceva roșu.
Bine că era roșu. Mă ajută.
Vom izola tot ce e de culoare roșie.
Hai să ne axăm pe strada Fort Washington, unde a fost fugărit Barbera.
Oprește aici.
Ăsta-i Barbera. Tipul ăsta e cel care-l urmărea.
Să-l vedem mai bine.
- Big Brother te privește, amice... - Fă imaginea mai clară
și rulează programul de recunoaștere facială.
Haide...
Scott Perfito. Trafic și posesie de droguri.
Bine, știm cine ești.
Acum știm și unde ești.
Scott Perfito! Poliția!
Scara de incendiu!
Ce ți-e și cu soarta...
- Ar trebui să fiu la spital. - Te-au declarat deja sănătos.
- Acum ești în custodia noastră. - Încă mă dor brațul și capul.
Și mândria? Te credeam mai deștept.
Ce vrei să spui?
Am găsit la tine acasă aproape jumătate de kg de cocaină.
- Crede-mă, nu-i ceea ce pare. - Te credem, fiindcă nu-i cocaină.
Ai scos din plicul ăsta un amestec de lapte praf, cafeină și lidocaină.
Aceleași urme le-am găsit și în rucsacul lui Greg.
- Oare de ce? - Arăt eu a om de știință?
Tu nu, eu da.
Laptele praf îi dădea aspectul și consistența necesare.
Lidocaina era menită să-ți amorțească gingiile.
Iar cafeina îți dădea o stare euforică.
A durat destul cât Greg să ia banii și să fugă, nu?
- Ți-a vândut o geantă de droguri false. - Și ce dacă?
Nu-i interzis să cumperi droguri false.
Nu, dar la cazierul tău, cele câteva grame de cocaină găsite te terminau.
- Așa că l-ai omorât pe băiat. - Nu l-am omorât eu!
L-ai fugărit sau nu pe Greg Barbera, după ce ți-a lăsat marfa?
Sigur că da! Ce naiba era să fac?
Îmi luase banii, jegosul!
Nu mai fugi, că va fi și mai rău!
- Apoi l-ai împins pe scări. - Nu l-am împins!
- Haide... - Jur! A coborât vreo 6 metri și a căzut.
S-a dus până jos fără să-l ajut eu.
- Apoi? - Mi-am luat naibii banii înapoi.
- Și? - Și am fugit.
- Nu te-ai gândit să ceri ajutor? - Pentru ăla?
Era un țepar jegos care a furat 3000 $ și a primit exact ce merita.
Victima se numește Jimmy Philbrook.
A fost găsit de un grup de îndrăgostiți de natură.
Acum nu cred că mai sunt la fel de îndrăgostiți.
- Asta a durut. - Da.
Nu știu cum a ajuns așa departe de cărare.
I-am găsit portofelul la 27 m mai încolo, lângă niște urme de pantofi, pe sol afânat.
- Pot fi urmele unei lupte. - Și asta nu-i totul.
- Uită-te aici. - A fost și strangulat.
Asta l-a ucis, sau săgeata?
Am mers după niște urme care e posibil să fie ale victimei.
Se abat cu peste 90 metri de cărare.
- Ai mai găsit și alte urme? - Mai era un rând, lângă cărare,
pământ răscolit care sugera o cădere.
Cred că a fost atacat acolo și a ajuns până aici.
Apoi agresorul a tras în el cu o săgeată?
Aici deja mi-e neclar.
Dacă strângi pe cineva de gât, fă-o până la capăt, nu-ți trebuie săgeți.
Nu știu să-ți spun de ce, dar știu de unde a venit săgeata.
- Acolo a stat arcașul? - Se pare că da.
Greu să urci într-un copac fără să lași urme de epitelii.
Te-ai cățărat în mulți copaci în Montana, nu?
Așa-i, orășeanule.
Asta era înainte sau după ce mulgeai vacile?
- Ăla nu-i un șarpe? - Ce?! Unde?
Oseltamivir. E un medicament antiviral.
L-am găsit pe folia asta luată din copac.
Cred că era o folie de medicamente și i s-a prins de pantof.
- Poate se trata de gripă. - Din câte-mi spui, arcașul era bolnav.
Nu avea doar gripă.
Mă tem că raportul despre moartea lui Barbera e neconcludent.
- Deci, a fost un accident. - N-am spus asta.
În ciuda multiplelor fracturi provocate de căderea pe scări,
nu am nicio dovadă postmortem că ar fi fost împins.
Și niciun semn clar că ar fi fost crimă.
Deci nu-l putem acuza pe Perfito decât de posesie de droguri.
Mai ai și alte vești bune?
Îmi pare rău, Mac, deocamdată asta-i tot.
- Bine. Mulțumesc, Sid. - Cu plăcere.
- Ai scos ceva de la el? - Nu vorbește decât despre meserie.
Îl fac eu să vorbească.
Mă bucur să te văd la față, doctore Hammerback.
Spune-mi despre ce-i vorba.
Din păcate, n-am nimic concludent despre domnul Philbrook.
Săgeata i-a străpuns sternul și s-a înfipt în plămânul drept,
lucru care, date fiind hemoragia și insuficiența respiratorie,
i-ar fi putut fi fatal, fără îngrijire medicală imediată.
- Dar? - Dar, după cum a remarcat echipa ta,
a fost strangulat înainte de a se trage cu arcul.
Am reușit să extrag un fragment minuscul dintr-una din rănile de pe gât.
Am găsit și niște amprente parțiale la baza gâtului,
lăsate probabil în timpul luptei.
Ca urmare, rănile interne suferite de domnul Philbrook
includ și traheea zdrobită.
Care îi putea fi fatală, fără îngrijire medicală imediată.
Deci, nu știm dacă moartea a fost produsă de strangulare sau de săgeată.
Nu-i exclus să mă înșel, dar poate ne va ajuta asta.
Pare la fel cu guma violetă găsită pe rucsacul lui Barbera.
Pe asta am scos-o din măselele lui Philbrook.
Poate fi o simplă coincidență.
Când e vorba de crime, nu există coincidențe.
Mă voi concentra asupra celor două posibile cauze ale morții,
poate aflu care prevalează în cazul uciderii domnului Philbrook.
Bine. Și eu mă voi concentra asupra ta.
- A mea? - Ai lipsit de la lucru toată săptămâna.
Transpiri ca un porc.
Îți freci palmele de parcă ai vrea să aprinzi un foc.
Și te-ai jucat cu ochelarii ăia de vreo șase ori, de când am venit.
Ți-am făcut profilul. Ești nervos ca naiba.
- Spune-mi despre ce-i vorba. - Avocații și contabilii mei
mi-au zis să nu spun nimic.
Cu tot respectul Sid, ăia nu-ți sunt prieteni.
E vorba de perna Hammerback.
- Îți ofer perna Hammerback. - "Vei dormi ca un cadavru"?
E o pernă experimentală, proiectată de mine, după ani de lucru la morgă.
Am auzit de ea. Care-i problema?
- Am vândut patentul azi dimineață. - Felicitări!
- E bine, nu? - Da. L-a cumpărat o firmă japoneză.
Vor s-o vândă ca pernă împotriva sforăitului.
Și mie mi-ar fi prins bine, cu fostul meu soț.
- Aș fi plătit o avere pentru ea. - Da, așa au făcut și ei.
- Te simți bine, Sid? - Nu chiar.
Mă simt... incredibil.
Mi-au cumpărat patentul cu 27 de milioane $.
- Poftim?! - Sunt foarte bogat
și habar n-am ce să fac.
Bine, primul lucru pe care să-l faci e să respiri.
- Te rog, nu spune nimic, nimănui. - Nu spun, îți promit.
Chiar dacă te simți copleșit, e extraordinar!
O meritai!
Respiră!
După ce termini de respirat, mai ai de făcut un singur lucru.
- Care? - Să sărbătorești.
Ce grozav!
- Locul ăsta a văzut și zile mai bune, nu? - Jimmy Philbrook era proprietar?
Clădirea va fi demolată, deci artiștii care locuiau aici vor rămâne în stradă.
- Cred că mulți îl voiau mort. - Să începem cu administratorul.
Jos, la capătul holului.
- E deschis. - Toby Delafont, tu ești administratorul?
Da. Voi sunteți polițiștii?
- Da. - Știu că trebuie să plecăm.
Dar tot mai putem sta câteva zile.
Dacă nu vă supărați, vreau să-mi produc banii de chirie, cât mai pot.
N-am venit să te evacuăm, ci să discutăm despre Jimmy Philbrook.
- Deci nu vrei să-i spui "condoleanțe"? - Îmi pare rău.
Tipul ăla i-a supărat pe mulți de aici, inclusiv pe mine.
- Cum așa? - Hotelul Cragston nu-i doar o clădire,
e o comunitate.
- Nu doar trăim, ci creăm aici. - Se vede.
Jimmy n-a văzut.
Poate fiindcă locuia în altă parte sau fiindcă nu-l interesa.
Știu doar că am făcut tot ce-am putut să repar totul, să rezolv plângerile.
Și el a făcut tot ce-a putut să ne ignore.
- Totuși, i-a atras cineva atenția. - Crezi că cineva de aici
a făcut mai mult decât să se plângă?
- Nu. - Lucrează cineva cu arcuri și săgeți?
Poate cu arcușuri de vioară. V-am spus că suntem artiști.
Nu suntem genul violent.
Haide...
Ai aflat ce s-a folosit la strangularea lui Philbrook?
Da.
După urmele astea dispuse de-a lungul legăturii,
dar și după fragmentul de plastic scos de Sid din rană,
cred că a fost o brățară auto blocantă.
Nu găsesc însă niciun furnizor pentru una de culoare portocalie.
Dar tu? Ai aflat ceva despre amprentele prelevate de pe gâtul lui Philbrook?
Din păcate, nu se regăsesc în AFIS. Nici pe săgeată n-am găsit amprente.
- Era făcută la comandă? - Nu.
E o săgeată clasică de vânătoare. Se găsește în toate magazinele de profil.
Dar am găsit pe vârful ei ceva ciudat.
Sânge de om, de raton și de rață?
Sângele de om e al lui Philbrook.
Sângele celorlalte animale arată ca săgeata a mai fost folosită.
- De ce a trecut de la animale la oameni? - Nu știu.
Până mă sună CDC în legătură cu tulpina virală găsită pe copac,
m-am gândit să sun la Direcția Silvică, să văd dacă au arestat vreun braconier.
Poate ne ajută să găsim ucigașul.
- Bună, Mac. - Bună, Christine.
- Frumos local. E al tău? - Da, l-am deschis acum șase luni.
- După cum vezi, o singură încăpere. - E greu în industria culinară.
Am trecut eu prin lucruri mai grele. Te servesc cu ceva?
Nu pot să stau. Ți-am adus ceva.
- Nu trebuia. - Știu.
L-am furat de la fratele tău.
De câte ori arestam pe cineva, trebuia să scriem o grămadă de hârtii.
Când ne întorceam la secție, nu aveam niciodată pixuri.
Dacă unul din noi avea, celălalt i-l fura.
Până la urmă, Stan s-a deșteptat. Încerca să se lase de fumat...
- Stan voia să se lase de fumat? - Și a început să roadă pixul ăsta.
Nu mai e cazul să-ți spun că nu i l-am mai furat niciodată,
decât după ce-a murit.
Stan avea un simț al umorului grozav.
Și prieteni grozavi. Mulțumesc, Mac.
- Mă bucur că te-am revăzut. - Și eu.
Dar te cheamă datoria. Înainte să pleci, ia asta.
Creveți "Diavolo". Sunt specialitatea mea. I-a comandat altcineva.
- Ești sigură? - Te rog. Am timp să fac alții.
- Îți dau ceva de băut? - Da, cafea.
Bine, am înțeles. Mersi.
- Mulțumesc. Ce bine miroase! - Da.
Nicio grijă, am două furculițe.
Va trebui să mâncăm pe drum. Tocmai am vorbit cu Lindsay.
Conform ADN-ului din epiteliile găsite pe copacul din Inwood Hill Park,
cel care a tras cu săgeata în Philbrook suferă de H7N2.
Ăsta nu-i virusul gripei aviare?
Ba da. Oamenii se pot contamina prin contactul cu păsările bolnave.
Nu se transmite ușor de la om la om, dar poate fi fatal.
CDC ține evidența tuturor cazurilor.
În clipa de față, există un singur caz pe teritoriul SUA.
Nicholas Bristow? Poliția!
Domnule Bristow? Am venit cu cei de la Centrul de Control al Bolilor.
- Vrem să stăm de vorbă. - N-am chef de vorbă acum.
Un cerb? Există așa ceva în New York?
Așa spun specialiștii. Cu cât se extinde orașul, cu atât mai mult se apropie cerbii.
Au fost zăriți în Queens, Staten Island și, mai nou, în Inwood Hill.
Din ce-am aflat de la spital, Bristow bracona de ani de zile în Manhattan.
Pretinde că a pus ochii pe cerbul ăsta de vreo două săptămâni.
Zice că îl avea în cătarea săgeții.
Și, când să-i dea drumul, a strănutat.
Bristow habar n-are ce a făcut.
- Asta-i tot? A fost un accident? - La fel cum Barbera a căzut pe scări.
- E Flack. - Problema e că, la fel ca la Perfito,
nu-l putem acuza pe Bristow de crimă până nu știm dacă e vinovat.
Nu e. Săgeata n-a străpuns niciun vas de sânge important.
Am măsurat cantitatea de sânge absorbită de costum din rană
și am comparat-o cu sângele rămas în corp, postmortem.
Philbrook n-a pierdut decât un litru de sânge.
- Asta nu i-ar fi oprit inima. - Traheea zdrobită însă, da.
Căile respiratorii îi fuseseră afectate înainte de a se trage în el,
deci săgeata s-a adăugat la o rană deja fatală.
Cauza oficială a morții e asfixia datorată unei traume a traheei.
- Ne întoarcem la brățara auto blocantă. - Flack are o posibilă pistă.
Când i-am pus pe băieți să caute brățări auto blocante portocalii,
să vezi ce mi-am auzit!
Acum câteva ore însă, m-a sunat unul din ei.
Am venit să văd cu ochii mei. Se pare că e ultimul răcnet în artă.
- Știi cine-i autorul? - Da.
O artistă pe nume Patty Leonard.
Cu tot respectul pentru opera ei, mi s-a părut mai interesantă
- adresa de pe permisul auto. - Hotelul Cragston.
- Clădirea unde era proprietar Philbrook. - Da.
După ce-a fost evacuată, dra Leonard a fost foarte supărată.
- Suficient cât să-l ucidă pe Philbrook? - Poate.
Dar are 1.50 m și 45 de kg, cu tot cu haine.
Ar fi zburat-o ca pe-o muscă. S-a oferit să fie amprentată,
am trimis deja amprentele la laborator.
Dacă închizi chestiile astea, le tai să le redeschizi.
Dacă le tai, nu mai sunt destul de lungi să sugrumi pe cineva.
Ți-a spus unde le ține pe cele nefolosite?
În camera ei, la hotel.
- Are colegi de cameră? - Nu.
Dar acolo e politica porților deschise.
Poate s-a autoservit cineva cu arma crimei.
Haide...
- Să nu-ți vină să mori? - Chiar așa.
Dar o eliminăm pe artistă, nu l-a strangulat ea pe proprietar.
Amprentele ei nu se potrivesc cu cele găsite pe gâtul lui Philbrook.
- Dacă nu sunt amprente parțiale? - Așa ar trebui să fie.
E cam greu să lași o amprentă completă pe piele, într-o luptă.
Așa-i, dar uită-te la amprenta asta parțială.
Pare să fie contact direct pe toată suprafața, mai puțin palma.
Înțeleg.
Poate fi o amprentă totală, cu unele porțiuni lipsă.
Din ce cauză? Țesuturi afectate? Un fel de cicatrici?
Hotelul Cragston e mai mult decât o clădire.
Noi nu doar locuim aici, ci creăm aici.
Bingo!
Danny, e Toby Delafont.
- Ce mai faci, Toby? - Lasă chestia aia jos,
întoarce-te și pune-ți mâinile la ceafă. Ești arestat pentru uciderea lui Philbrook.
Arunc-o! La o parte!
Arunc-o! Am spus s-o arunci!
Philbrook mi-a spus că Hotelul Cragston urma să fie demolat de municipalitate.
- Era adevărat. - A spus însă să nu ne facem griji,
fiindcă avea pe cineva care putea face uitată problema.
- Pe cine? - Un tip pe nume Doug, cred.
Doug Kramer. Am făcut ce mi-a spus Jimmy,
am adunat bani de la chiriași, le-am spus că sunt pentru reparații.
- De fapt, erau pentru șpagă. - Am pus 500 $ de la mine.
Am strâns 15.000 $ și i-am dat pe toți ticălosului!
- Și Philbrook n-a plătit șpaga? - El susținea că da.
Mi-a vândut gogoși că a angajat un curier să ducă cecul la primărie
înaintea ședinței de la ora 11. Dar oricum ne-au dat afară
și banii nu-s de găsit.
Ce să vă spun? M-a scos din sărite!
L-am sunat pe Jimmy, i-am zis că vreau să vorbim, dar a spus că merge să alerge
și că mă va suna el.
Vă vine să credeți? Noi eram evacuați și el se ducea să alerge?
Să-l ia dracu!
- Ce-ai făcut cu banii, Jimmy? - Ți-am spus, i-am plătit!
Nu te cred! Vrei să pic eu de fazan!
Nu-mi place ideea asta!
Ție-ți place? Îți place, Jimmy?
- L-ai ucis. - El ne-a ucis pe noi!
Nu s-ar fi întâmplat nimic dacă dădea ce-a promis.
Asta-i!
Sper că vă luați notițe.
Mă tot gândeam la cele două bucăți de gumă cu aromă de violete.
Nu-ntelegeam cum au ajuns în gura lui Jimmy și pe rucsacul lui Greg Barbera.
Am revenit la orarul serviciului de curierat unde lucra Greg
și am aflat că prima preluare a zilei s-a făcut într-o cafenea din Chelsea,
la colțul străzii unde-i Hotelul Cragston.
- De la cine a preluat-o? - De la Jimmy Philbrook.
Ghiciți ce se găsea în cafenea, lângă casa de marcat?
- Gumă de violete. - Bingo.
Dar mă mai intriga ceva.
Greg Barbera era curier pe bicicletă. De ce-a fugit pe jos de Perfito?
Unde-i era bicicleta?
M-am mai uitat o dată pe materialele de pe camere.
Iată ce am găsit, la vreo 90 de metri în față.
- Un tip pe o bicicletă. - Nu orice bicicletă.
E la fel cu cea descrisă de serviciul de curierat unde lucra Greg.
- Uitați-vă ce are în coș. - O drujbă.
Poate a folosit-o să taie copacul din fața casei lui Perfito.
De care-și legase Greg bicicleta.
I s-a furat bicicleta, deci a trebuit să fugă pe jos.
Asta l-a făcut să cadă pe scări.
Fiindcă era mort, n-a mai ajuns să livreze asta.
Doug Kramer, oficialul din primărie care trebuia să primească șpaga.
15.000 $.
Fiindcă nu i-a primit, a dispus demolarea Hotelului Cragston.
Ceea ce l-a înfuriat foarte tare pe administrator, Toby Delafont.
Îți place, Jimmy?
L-a atacat pe Philbrook în parc și l-a lăsat lat.
Apoi, Philbrook a ajuns direct în calea săgeții lui Bristow.
E cel mai nebunesc lucru pe care l-am auzit, dar are sens.
O crimă a dus la alta.
- Și la alta. - Și la alta.
Acesta, doamnelor și domnilor, este "efectul domino".
Mersi, Alex.
- Sid... - Jo! Mi-am cumpărat pian!
- Văd. - Ți-am urmat sfatul, acum sărbătoresc.
Foarte bine. Dar de ce l-ai adus aici?
Păi...
Cred că am acționat impulsiv, dar la mine acasă n-avea loc.
Cred că va trebui să-mi cumpăr și altă casă.
Și eu cred.
- Pot să te întreb ceva? - Sigur.
- Știi să cânți la pian? - Nu prea.
Atunci, dă-te la o parte.
- Bine. - Bine.
Traducerea & adaptarea: Andrada2003/SubTeam pentru www.subs.ro